- Kauno.diena.lt inf.
- Teksto dydis:
- Spausdinti
-
Pokytis: prieš 30 metų gyvenimas kartu nesusituokus buvo kone amoralus reiškinys, o šiuolaikinėje visuomenėje nuostabos dažniau sulaukia sprendimas apsigyventi kartu tik po santuokos.
-
Sąlyga: M. Pivoriūtė pastebi, kad visos socialinės situacijos turi savo žaidimo taisykles, tačiau apie jų egzistavimą dažnai susimąstome tik tuomet, kai kažkas žaidžia jų nebesilaikydamas.
„Nors laikytis normų užknisa, be jų gyventi būtų labai sunku“, – šypsosi Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto sociologė dr. Milda Pivoriūtė. Sociologė dalijasi įžvalgomis apie tai, kaip suvokiame normalumą, kaip jis veikia mūsų gyvenimus ir ką galime padaryti, kai pernelyg nuo jo pavargstame.
Skudurų sumetimo mįslė
Per MO muziejaus parodos „Šito pas mus nėra“ atidarymą kalbėdama apie normas, normalumą ir pokyčius visuomenėje M. Pivoriūtė prisiminė vaikystėje galvojusi, kad paplitęs posakis „sumesti skudurus“, reiškiantis romantinių partnerių apsigyvenimą drauge, iš tiesų reiškia drabužių sumetimą į bendrą krūvą.
„Kai žmonės sakydavo, kad kažkas yra sumetę skudurus, įsivaizduodavau, kaip ką tik bendram gyvenimui į butą įžengusi pora kokiame nors kampe sumeta į krūvą savo drabužius. Svarstydavau, kodėl tų skudurų sumetimas yra toks esminis santykius nusakantis dalykas ir kaip nutinka, kad santuoka įgalina žmones sulankstyti drabužius ir gražiai susidėti į spintą?“ – juokiasi sociologė.
Kiek vėliau ji sako pastebėjusi, kad santuokos ir skudurų sumetimo skirtį dar labiau išryškina ekonominė partnerių padėtis.
„Pusryčiaudama skaitydavau laikraštį ir pastebėjau, kad žmonės, kurie neturi pinigų, geria ar mušasi, yra vadinami sugyventiniais, o įvairūs žinomi žmonės, krepšininkai, kurie turi daug pinigų, – širdies draugais. Tuomet galvodavau – kaip čia taip yra, kad jeigu turi pinigų, gali turėti ir širdį, ir jos draugą, kitu atveju – tik sugyventinį?“ – šypteli M. Pivoriūtė.
Sociologė pastebi, kad dar prieš 30 metų gyvenimas kartu nesusituokus buvo kone amoralus reiškinys, kurį dažnas rinkdavosi slėpti tam, kad nesulauktų apkalbų. Šiuolaikinėje visuomenėje pakeltų antakių dažniau sulaukia sprendimas apsigyventi kartu tik po santuokos.
Šilutės gyventojus gąsdino atbulomis lėtai vaikštantis vyras. Tai juk visuomenei nepavojingas elgesys, bet žmonės jam iškvietė pagalbos tarnybas.
Mūsų dienomis gyvenimas kartu nesusituokus yra tokia pati normali praktika, kaip ir santuoka, taip pat atsiranda vis daugiau porų, kurios savo santykių ja taip ir nevainikuoja, – tai iliustruoja, kad per santykinai trumpą laiką visuomenėje pripažįstamos normos gali apsiversti aukštyn kojomis.
Rutina – tarsi instinktas
Pasak M. Pivoriūtės, visos socialinės situacijos, kuriose atsiduriame savo kasdienybėje, turi savo žaidimo taisykles, tačiau apie jų egzistavimą dažnai susimąstome tik tuomet, kai kažkas žaidžia jų nesilaikydamas. Kaip yra pastebėjęs amerikiečių sociologas Peteris L. Bergeris, visuomenė gali egzistuoti todėl, kad beveik visada dauguma jos narių bent apytiksliai vienodai apibrėžia svarbiausias socialines situacijas.
Nors nebūtinai visi visuomenės nariai entuziastingai pritaria šioms taisyklėms, joms nesipriešindami ir jų nekvestionuodami tampame jų bendrininkais, toliau jas įtvirtiname. Visgi M. Pivoriūtė atkreipia dėmesį, kad kartais kone kiekvienas atsiduriame situacijoje, kurioje esame šių taisyklių kūrimo amžininkai, galintys prisidėti prie jų perbraižymo.
„Mano mėgstamas sociologas Haroldas Garfinkelis mėgdavo daryti socialinių normų pažeidimų eksperimentus. Jis pastebėjo, kad visos mūsų kasdienės tarpusavio sąveikos ir bendravimas turi tam tikrų rutinų ir iš anksto žinomų nerašytų taisyklių, kurios mus veikia tarsi instinktai. H. Garfinkelis savo studentams duodavo užduočių sąmoningai pažeisti tas taisykles ir stebėti, kas vyksta, pavyzdžiui, grįžus namo su savo tėvais bendrauti taip, tarsi būtų jų nuomininkai. Po kelių tokių dienų, ko gero, kiltų susirūpinimas, kas čia vyksta“, – sako sociologė.
Sąlyga: M. Pivoriūtė pastebi, kad visos socialinės situacijos turi sabo žaidimo taisykles, tačiau apie jų egzistavimą dažnai susimąstome tik tuomet, kai kažkas žaidžia jų nebesilaikydamas. R. Šeškaičio nuotr.
Ribos keičiasi
M. Pivoriūtė teigia, kad toks įprastų normų kvestionavimas ir pažeidimas leidžia pastebėti, kuo jos remiasi, ir suvokti, kad normos nėra tokios savaime suprantamos, natūralios, kaip atrodo iš pirmo žvilgsnio.
„Prieš keliolika metų žiniasklaidoje nuskambėjo istorija, kai Šilutės gyventojus gąsdino atbulomis lėtai vaikštantis vyras. Tai juk visuomenei nepavojingas elgesys, bet žmonės jam iškvietė pagalbos tarnybas. Toks įvykis skatina svarstyti, kur yra riba, kai dar gali daryti kažką nenormalaus ir niekas neįsikiš, o ką darant visuomenė tau jau iškviečia policiją ar greitąją? Šiandien kai kurie sveikatingumo ekspertai teigia, kad vaikščiojimas atbulomis gali būti naudingas sveikatai, bet tai darantis žmogus mums atrodo nenormalus“, – sako mokslininkė.
Nors apie didelę dalį visuomenės normų kasdienybėje net nesusimąstome, kai kurios jų gali kelti frustraciją ar net žeisti. Nepaisant to, pasak M. Pivoriūtės, neegzistuojant normoms ar kitiems sukonstruotiems normalumo indikatoriams, turėtume milijoną galimybių, kaip elgtis skirtingose situacijose, – tai vestų į didžiulį chaosą ir reikalautų didelių mentalinių resursų net paprastose kasdienėse situacijose.
„Normos leidžia visuomenėje sugyventi daugybei individų su skirtingais interesais, norais ir poreikiais. Tačiau tai nereiškia, kad negalime jų kvestionuoti, kaip minėtuose eksperimentuose, ar inicijuoti pokyčių“, – svarsto sociologė.
NAUJAUSI KOMENTARAI
SUSIJĘ STRAIPSNIAI
-
Savižudybių skaičius Lietuvoje mažėja: ryškūs pokyčiai matomi tarp jaunimo3
Minint tarptautinę Pasaulinę savižudybių prevencijos dieną, parlamentaras, vaikų ir paauglių psichologas Linas Slušnys sako, kad savižudybių skaičius Lietuvoje mažėja. Jo teigimu, ryškūs pokyčiai matomi tarp jaunimo, kuris vis reči...
-
Vaikas nenori skaityti? Tam gali būti pateisinamų priežasčių1
Kaip parinkti vaiko ir paauglio amžiui tinkamą literatūrą, kad tema nebūtų per ankstyva ar kaip tik – nebeaktuali, ir ką mokytojai ir tėvai gali padaryti, kad vaikai skaitytų ir vėliau, kai už tai nebegrės neigiamas įvertinimas mokyklos dien...
-
Lytiškumo ugdymo ekspertė: svarbu matyti asmenis29
Artėjantys mokslo metai, dažnam jaunam žmogui atnešantys ir naujų socialinių situacijų ir iššūkių, – vertinga proga suaugusiesiems sugrįžti prie lytiškumo ugdymo temos ir užmegzti dialogą su vaiku. Ką vis dėlto a...
-
Vartotojų favoritai – žinomi lietuviški prekių ženklai
Pirkėjai Lietuvoje favoritais laiko gerai žinomus lietuviškus prekių ženklus ir yra įsitikinę dėl jų kokybės, rodo maisto produktų vartojimo tendencijų tyrimas. ...
-
Kaip psichologiškai pasiruošti rudeniui?7
Ruduo – puikus metas pradėti naujus darbus, siekti paaukštinimo ir išsikelti naujų tikslų. Ir nors daugumai žmonių rugsėjį nuotaika gerėja, nereikėtų apsikrauti per daug, nes atėjus lapkričiui daugumos nuotaika prastėja. Apie t...
-
Vaikas nenori į mokyklą: galbūt metas pasikalbėti su savimi?5
Artėjant rugsėjui, tėveliai tikisi, kad atžalos su džiaugsmu pasitiks naujuosius mokslo metus. Vis dėlto kartais moksleivis ima ir pareiškia visai nenorintis eiti į mokyklą. Kas tai – nekalta vaiko emocija ar rimta problema? Pasak speciali...
-
Kaip neapsunkinti mokslo metų pradžios?
Paskutinės savaitės prieš pirmą vaiko Rugsėjo 1-ąją – nebetinkamas laikas nei sustiprintoms skaitymo ar rašymo pamokoms, nei jokiam būsimo mokinuko muštravimui. Ir vaikui, ir jo tėvams svarbu nusiraminti, ragina Vilniaus &Sca...
-
Iš atostogų malonumų – į rugsėjo pareigas1
Grįžimas į mokyklą po atostogų daugeliui moksleivių kelia iššūkių. Nerūpestingą dienotvarkę keičiant griežtesniam ritmui, dažnas ima jausti įtampą ar nerimą. Kaip padėti atžalai, kad prasidėję mokslo metai keltų kuo mažiau ...
-
Rugsėjo 1-oji jau ant nosies: kaip padėti savo atžalai sugrįžti į ritmą?3
Tikriausiai daugelis vaikų pastaruoju metu sulaukė klausimų: „Ar lauki Rugsėjo 1-osios? Ar nori į mokyklą?“. Apie tai, kaip padėti savo atžalai, jei ji nenori eiti į ugdymo įstaigą, LNK žurnalistas kalbėjosi su „Vaikų linijos&ld...
-
Tobulumo siekis – ne visada naudingas
„Kuo būsi, kai užaugsi?“ – šį klausimą pirmą kartą dažniausiai išgirstame labai anksti. Įvairiais lūkesčiais žmogus apipinamas nuo mažens, o augant šie lūkesčiai nuolat didėja. Vis dėlto per didelis spaudi...